Jag undrar...
Vet vi alla var vi hör hemma?
Och om vi verkligen gör det-
-varför händer det så ofta att vi inte gör något åt det?
Det måste finnas något mer här i livet-
-en mening för oss alla, en plats där man hör hemma.
Du var mitt hem.
Jag visste det från första stund-
-natten... för så många år sedan.
Tack så mycket.
Tack.
Tackar!
Tack så mycket.
Härligt.
Jag vill tacka bandet.
Efter det oljudet kan jag bara framstå som behaglig.
Margaret Thatcher, säg vad man vill om henne.
Om du älskar eller hatar henne så är Margaret Thatcher definitivt-
-den starkaste mannen i Torypartiet.
Charley!
Hej.
Du fryser ju.
Jag vet... jag fick inte tag på någon taxi, Guds straff.
Du tror inte på Gud.
Jag vet. Är det där Henry?
Väldigt stilig.
Hej, jag är Charlotte.
Hur står det till?
-Trevligt att träffas. -Detsamma.
Jag är så ledsen att jag missade bröllopet.
Hon har säkert berättat att jag var överhopad med jobb just då.
Ja, hon nämnde...
Märk väl, hon är helt galen-
-men du gifte dig med henne så det vet du säkert redan.
Vi ska presentera dig.
Följ med mig.
Mamma, pappa får jag presentera, Sarahs syster, Charlotte.
Ja, naturligtvis.
Hur står det till?
Mina föräldrar, mr och mrs Bauford.
Tack gode gud, ni har samma efternamn. Bra.
Trevligt att träffas, Charlotte-
-eller ska vi säga Charley?
Just nu är jag ett enda kaos, så om ni ursäktar mig...
-Jag följer med dig till badrummet. -Okej.
Vi är strax tillbaka.
För att citera en etiopisk trädtrummare-
-översätts så här: "Jag har precis ätit en degig paj."
Förlåt.
Se på dig bara!
Älskling, du ser strålande ut. Titta bara!
Se på dig... du har klänning på dig.
Snälla du, klänning.
Jag ser ut som Ivana Trump efter ett par ronder, baby.
Kom hit.
Vad?
Du måste skämta med mig? Du vet att det är meningslöst.
Jag hatar det här.
Vad tycker du om honom?
Jag tycker att han är en riktig raring.
Han är jättesnygg, verkligen.
Han är gullig, han är rolig och galen.
Han är väldigt engelsk.
Du har gift dig med en väldigt engelsk engelsman.
Du rodnar!
Hur är det där hemma?
Det är bra hemma. Du är saknad.
Och jobbet?
Du vet, mycket spännande..
De gav mig en story om en seriekrock med tio bilar inblandade-
-på 54th Street.
-Du vet, vad som helst. -Strävar du uppåt?
Till toppen av nyhetshögen.
-Du kommer dit. -En dag.
Men efter den kommentaren-
-tror jag det är dags att jag lämnar scenen-
-och kallar in någon mycket speciell. Tack ska ni ha.
Hej...
Förlåt att jag avbryter men mr Baufords son, Henry-
-vill tillkännage något.
Tack så mycket.
Mina damer och herrar-
-som ni vet, en av anledningarna till att vi är här i kväll-
-är att vi vill visa Lawrence Bauford vår uppskattning-
-för det mycket fina arbete han har gjort-
-som ordförande i Aid Relief International.
Sir... Sir!
Sarah!
Älskling.
-Hon skar sig. -Gud.
Mår du bra?
Om du frågar mig, det är ett jäkla rövarpris-
-1000 pund för en överkokt måltid-
-och torrbollar på dansgolvet-
-men det är trots allt för en god sak vi dricker oss fulla.
Eller hur? Skål.
Ta ut honom.
-Det är lite svårt... -Gör något för helvete.
20 pund per person.
Ett rum, kanske 20 till. 30 för catering.
Det blir 50 pund i fasta utgifter.
Varsågod, Jojo. Det är din andel.
Förlåt mig.
Ni har inte blivit presenterade.
Det här är Jojo.
Han är faktiskt lite nyfiken på er middag-
-för när jag träffade honom var han så hungrig-
-att han försökte äta sin egen tunga.
Konstigt nog så gör man inte göra Caesarsallad av det.
Hör på nu, jag ska vara ärlig och jag vill vara ärlig.
Han var en benhög i en pöl av skit-
-och då menar jag inte civiliserad skit.
Det var den gula smörjan, det flytande elaka helvetet.
Hur som helst, jag har 2000 barn i mitt läger i Afrika-
-med samma problem-
-och någon jävla skitstövel här har dragit in våra pengar.
Så jag antar att jag får mata dem med flugor.
Jojo här, han ville gärna veta varför.
Så jag visade honom det här.
Med anledning av det repressiva politiska klimatet-
-så kan vi inte längre stödja det nuvarande biståndet-
-i ett kommunistvänligt Etiopien.
Är det en riktigt beskrivning, Larry?
Eller vill du ha en mer positiv vinkling?
Okej, doktor Callahan.
Nu har du sagt ditt så nu kan du gå.
Varför tar du inte och kommer upp hit?
Barnet vill höra det ord för ord så han kan förstå.
2000 liv, vad får du för det? En ny bil?
Ett par nya bröst till din fru?
Kom bara, var inte blyg.
Jag har ett läger-
-med 30000 människor, där 40 dör varje dag.
Jag har mässlingen, tyfus, kolera-
-varenda jävla eländig sjukdom som finns.
Om sex veckor kommer alla att vara döda.
Kom igen.
Prata med mig.
Jag förstår.
Det är apskämtet, eller hur?
Ni vill att han ska göra-
-för er, eller?
Det vill han.
Det gör han gärna.
Jojo...
300 kalorier i en banan-
-mer än han får på en dag.
Han gör vadsomhelst för er.
Jojo!
Vill ni vara så vänliga att stiga ur nu, tack.
Sir?
Ursäkta mig, sir. Kan ni vara så vänlig att kliva ur?
Kom. Gå in här.
Doktor Callahan, förmodar jag?
Jag var där ikväll.
Jag blev mycket fängslad.
EGRIS.
Låter tillräckligt pretentiöst för att vara välgörenhet.
Nej, vänta lite. Nu minns jag.
Jag var i Indien när-
-när ni var med vid gränsen i Afghanistan.
Ryktet sa att ni kom in.
Det dör fortfarande en massa människor där.
Det gör de alltid, doktorn.
Ja, jag är ingen krigare.
Jag jobbar i en hjälporganisation.
Då sysslar vi med samma sak.
Här står vi-
-du med ditt hjälparbete, jag med mitt hjälparbete.
Är det inte ett märkligt sammanträffande-
-jag behöver ta mig in i Etiopien-
-och du är redan där.
Nej tack.
Naturligtvis får du betalt dig för ditt arbete.
Nej.
Jag har ett läger med 30000 människor, 40 dör varje dag.
Om sex veckor kommer alla att vara döda.
Lite överdrivet kanske-
-men mycket effektivt.
När brydde sig CIA ett dugg-
-om svälten i Afrika?
Jag förmodar att du är CIA, mr Steiger.
Resultatlöst nyfikenhet...
Din föreställning ikväll-
-var det ett rop på hjälp-
-eller ett rop på uppmärksamhet?
Jag skulle vilja kalla det för en presskonferens.
Nej, en oavhängighetsförklaring.
Frihet är en dyr handelsvara.
Du skulle bara se vad jag fick betala för din borgen.
Ingen överenskommelse.
Passion är billigt, doktorn.
Om du letar efter en dansade björn-
-försök då med en jävla cirkus.
Cigarett i gryningen.
Antingen är du otroligt lycklig, eller så har du inte sovit.
Ska jag ringa efter en taxi åt dig?
Nej, jag har redan ringt.
Hur är det med din hand?
Det är bra.
-Henry, är han...? -Han sover fortfarande.
Så...
-Jag kommer att sakna dig. -Ja, detsamma.
Men om det blir för engelsk här-
-ring mig och då ska jag skicka-
-ett fint amerikanskt paket fullt med makaroner och ost-
-och äppelpaj och ett par gympadojor.
De skulle passa fint här i moderiktiga London, det är jag säker på.
Hallå?
-Taxi åt mrs Jordan. -Okej, tack så mycket.
Den är här.
Säg åt Sömntutan-
-att jag sa hej då, pip-pip, cheerio-
-eller vad fan de nu säger här.
-Jag älskar dig. -Jag älskar dig också.
-Hejdå, syrran. Var rädd om dig. -Du också.
Pojken flydde när han fördes-
-till immigrationsenheten på Heathrow flygplats.
Hans kropp hittades tidigt i morse-
-här under Junction Five.
Den första rapporten säger att han dog av hypotermi.
En talesman för immigrationsverket-
-skyller säkerhetsbristen på att det råder personalbrist.
Vi har fått uppgifter på att pojken blev arresterad kvällen innan-
-vid ett bråk på en välgörenhetsbal på ett hotell i London.
En man identifierad som Nicholas Callahan-
-en hjälparbetare i Etiopien-
-avbröt tillställningen med ett känslomässigt inlägg-
-om mer hjälp till Afrika.
Vid Junction Five, Aidan Pickering, LNS.
När Dubuque började-
-kan ni se hur mycket hon har Van Gogh att tacka för.
Hon dolde det inte, det finns i hela hennes natur.
Men om ni tittar här, vad hon gör i det här abstrakta-
-det är mer beräknat, mer utvecklat.
Sättet hon tar sig an temat av attraktion och tillbakadrivande-
-mörkret mot ljuset.
Här borta ännu en annan, vilken jag tycker-
-har ett ännu större. känslomässigt djup.
Visst är den vacker?
Vi har ännu fler exempel på hennes arbete-
-vilka jag tycker ni borde se.
Älskling, är du säker på att du vet vad du gör?
Ja, det är jag, och innan du säger något så har jag redan pratat med-
-alla betydande hjälporganisationer och ambassader-
-och med 40000 pund...
40000 pund? Vad pratar du om?
Var ska du få tag på 40000?
Och förnödenheter från överskottslager i södra Sudan.
Och därifrån transporterar jag det till Tigrin.
Jag har tagit ut alla mina besparingar-
-men det fattas fortfarande 8000.
Men, Sarah, det är inte såhär det går till.
-Åk inte... -Henry, jag har redan bestämt mig.
Skicka pengarna, syssla med välgörenhet, vad som helst-
-men rusa inte iväg till någon gudsförgäten håla i Afrika-
-bara för att stilla ditt samvete.
-Det är bara så... -Så vadå?
-Det är inte så vuxet att göra så. -Jag kanske inte vill bli vuxen.
-Bra.
Om det är det du vill... -Det är det.
Då är det bra.
Då ska jag hjälpa dig att skaffa fram pengarna.
Tack så mycket.
Jag ska prata med pappa. Han känner alla.
Jag vill påminna dig om att Etiopien är lite...
Det blir bra. Det blir bra, vi ska skaffa pengarna.
Följ med mig.
Älskling, även om jag kunde...
-Kan du inte? -Nej, det är inte det.
Du känner väl mig, jag är inte så mycket för sånt.
Jag är stadsbo. jag behöver fyra väggar och en säng.
Och förresten, så har jag möten som står mig upp hit-
-den kommande månaden.
Du bör åka. Du har den rätta inställningen.
Jag vet att det låter som lilla fröken Blödig-
-och allt det där, men jag bryr mig inte.
Jag vet att jag är galen och att jag gör dig galen-
-och naturligtvis förstår jag att du inte kan åka, men-
-men vinkar du av mig vid planet?
-Vinkar du av mig vid planet? -Så klart att jag vinkar av dig.
Tre år och inget regn, inte en droppe.
Det och kriget.
Människor lämnar sina hem, de går i flera dagar.
Vi har bara tio läger på den södra sidan.
För många människor, inte tillräckligt många läger.
-Mässlingen, känner du till mässlingen? -Ja, naturligtvis.
Vi förlorar många människor i mässlingen och diarré.
Många dör, inget vaccin.
-Vi har tagit med oss lite vaccin... -Kolera också, överallt.
Vi gräver väldigt djupt nu efter bra vatten.
Svält överallt, döden är överallt.
Du pratar mycket bra engelska.
Missionärer lärde mig.
Jaså?
Är du gift? Har du någon man?
Man? Skitsnack. Jag behöver ingen man.
De har bett mig om att få gifta sig med mig, många gånger-
-men jag kör lastbil.
Lat man, bra på ingenting.
Förresten är jag för gammal nu.
Ingen man i min by vill ha en kvinna över 18.
I min stam är det 30.
Stanna.
Stanna lastbilen. Stanna. Stanna!
Abraha!
Abraha...
Är det här din son? Är det din son?
Abraha...
Abraha?
Ab-Ab...
Ingen baby.
Vi åker. För farligt att stanna.
Vi åker nu.
Det är slöseri.
Barn och mamma, båda slöseri.
Dumma babykvinna.
Tula, håll käften.
Jag ger dig fyra säckar.
Fyra säckar inte tillräckligt. Jag tar en lastbil.
Vill du tala om för dem att du tar hälften av deras mat?
Hur många är ni? 50? 100?
-Mina män slåss... -Jag vet... för folket.
Det är bra.
Nej, nej, nej.
Åtta säckar. Fyra från varje bil. Det är rättvist.
Eller hur, mr Elliott? Rättvist, va?
Välkommen till hungersnöden.
Okej, döda det!
Håll i hans ben.
Ursäkta mig. Ursäkta mig.
Barnets mamma är i lastbilen. Hon är skadad.
-För sent.. -Vad?
-För sent, det är ingen idé. -Varför?
Varför?
Bortsett från sjukdomen de har är de för svaga för att överleva.
Du bara... Bestämmer du bara det?
Det kallas prioritering.. Jag är doktor.
-Jag har 30000... -Jag vet.
Jag hörde det redan i London.
Gjorde du?
Ja, jag tycker fortfarande att du bör hjälpa dem.
Gör du?
Ja, det gör jag.
Jag förstår. Du betalar för de här tre lastbilarna-
-och då måste jag ge efter för någon flickas infall av hjältemod?
Varför stanna vid det? Vill du ha ett foto?
Jag kan skaffa ett foto-
-av den stackars lilla rika flickan som håller en svart döende baby.
Fixa till håret och du ser bra ut.
Jag såg barnet från lastbilen-
-jag tog upp honom, hans mamma var skadad.
Jag tog med henne också.
Vill du vara så snäll och titta på dem?
Verkar rimligt.
Kat.
-Hej. -Hej, jag heter Kat.
Okej, det är jag som är föreståndare-
-och logistiker, om det inte det låter för högtravande-
-och du har träffat Nick-
-som är ledare för vårt team och doktor på heltid.
Han har fullt upp just nu.
Det här är matdistributionen.
Inte så modern men effektiv-
-precis som vi andra.
Hur länge räcker matleveransen som jag hade med mig?
Tre eller fyra dagar kanske.
Är det allt?
Jag är rädd för det, ja.
Vad gör ni när maten tar slut?
Vi brukar alltid komma på något.
Samma sak hela tiden-
-pengar, eller brist på dem-
-men med hjälp kommer vi vidare.
Jag tror inte du vill gå...
Går det bra?
Självklart. Javisst.
Är det inte mrs Bauford!
Ursäkta röran.
Sånt här ser du inte på läkarutbildningen.
Håll isär.
Om du vill spy, blunda då.
Tänk på ponny och glass.
Är det.. parfym?
Har du parfym på dig mitt ute i öknen.
Har du tittat på pojken?
Ja, jag tittar till honom nu.
Precis som du gav order om.
-Vad betyder det? -Sy ihop det. Monica ge henne en Fanta.
Visst är det konstigt?
Alla planer du har, platser att åka till, träffa människor.
Allt som betyder något i hennes värld är det.
Bara en burk läsk, det är allt hon lever för.
Hon har ont, kan du inte ge henne något?
Javisst.
Monica, ring till apoteket efter mer morfin, är du snäll?
Var tror du att du är, Heliga Någonstans?
-Hon har ont. -Hon är bortom smärta.
Har du frågat henne om det?
Hamadi.
Fråga henne om det gör ont.
Hon-
-säger att hon känner smärtan av hunger, men-
-hon vet att döden är hungrigare än smärtan-
-så hon tackar.
Hon tackar dig.
Hon har gett dig ett nytt namn.
Matanay.
Han som stjäl från döden.
Han har feber och hon är i chock.
Öka flödet, antibiotika.
Tror du verkligen att han tänker sitta upp och dricka?
-Jag bara... -Han är döende.
Det är bättre om du öppnar hans läppar annars kan han inte dricka.
Jag försökte bara hjälpa till.
För att hjälpa måste du veta vad du gör.
Jag vet att du tycker att jag är korkad-
-och att du vill att jag ska åka hem.
Du behöver inte slösa bort mer tid för att få mig att fatta det.
Hämta lite H.E.M. Hög Energi Mjölk. Monica ger dig det.
Smörj runt hans mun med ditt finger.
Låt honom suga i sig det, lite grann bara.
Om han vaknar till liv, ropa på sköterskan.
Om han inte gör det-
-så har han åtminstone någon hos sig när han dör.
Hur många? Kat?
-11 sedan igår kväll. -12.
Tioåringen.
Det blir 39.
-Det är mer än i går. -Jag vet.
Precis, och det är bäst att du hyr in-
-extrafolk till lägret och be dem gräva fler hål.
Sätt dem på nattskiftet så ingen ser dem.
Vill ju inte att folk dör av depression, eller hur?
Hur går det med vattnet, Joss?
Inget än så länge.
Drivaxeln är nära att lägga av-
-och vi är nere i två liter per person om dagen.
Hur är det med tanken?
Visst. Det är som en droppe i havet.
Om vi inte får upp den nya-
-och får den att funka då är vi körda.
-Vad exakt är det du behöver? -De sa jag ju precis.
En ny drivaxel.
Okej, jag ska se vad jag kan göra.
De goda nyheterna, pojkar och flickor-
-är att regeringen äntligen kommer imorgon.
Jag fick det bekräftat idag att självaste mr Ninpopo kommer.
-I en timme ungefär. -Så länge?
-Man vet aldrig, vi kan ha tur. -Just det.
Såhär ska vi göra.
Det första vi ska göra I morgon bitti är-
-att öppna den nya leveransen-
-börja att vaccinera alla barnen-
-mot mässlingen, de yngsta först-
-hela ledet ända tills det tar slut.
Okej? Kat, Monica, jag vill att-
-du sätter igång med det så tidigt som möjligt.
Javisst.
Jag gör iordning platsen och kollar sprutorna.
Nej, jag behöver din hjälp, din också, Tula.
-Joss. -Ja.
Saniteten.
Jag tror att du måste ta ditt team-
-och gräva nya toaletter någonstans bakom lägret.
Javisst och sedan häller vi klor i allt vatten, okej?
Alltsammans.
Vattnet i tanken är jättebra.
Skit i tankvattnet. Häll klor i alltsammans.
Det finns för mycket infektioner för att ta den risken.
-Okej. -Okej.
Bra.
Se till att du framför mitt önskemål-
-till Ningpopo så snart som möjligt.
Två horor och en enkel till Melbourne.
Affärs eller andra klass?
-Godnatt, Sarah. -Godnatt.
Jag glömde.
Pojkens mamma-
-hon dog.
Vi har ungefär tio dagar kvar.
Kanske två veckor, om vi har tur.
-Vad hände med US-AID? -Ingenting.
CARE?
CARE, USAID, the OXFAM, WFB... De vill inte veta.
Alla som jag har pratat med i Addis har ett akut fall-
-av medlidsam handräckning.
-Och vad med den gamle? -Förmyndarfonden?
Min far gav mig det artigaste dra åt helvete, jag någonsin fått.
Och Steiger?
Några små tjänster, lite information...
-Ja, en del gömda vapen... -Och han håller på marxismen.
Jag ger mig inte i lag med de människorna.
Elliott, om det är det enda vi har, ser jag inte varför...
-Finns inte en chans... -Herregud, varför inte?
Därför det var inte så vi började!
Och jag vill inte ha det på något annat sätt.
Vad i helvete är det?
Schumann, tror jag.
Hej.
"Jag drömmer om barndom."
"Jag drömmer om kärlek."
"Om en trädgård där pojkar leker"-
-"evigt unga"
"Temat från Barndom."
Ett utdrag från Schumanns "Lederhosen."
Lederhosen är byxor.
Tyska ordet för sång är lieder.
Lieder. Ja, det stämmer.
Vill du något?
Barnet.
-Försökte du med H.E.M.? -Ja.
-Och? -Ingen förändring.
Det tar ett tag ibland.
Kvinna, kom, kom.
Ja.
Ett liv.
Ningpopo är här.
Just nu är vi ner på 800 kalorier om dagen.
Om några dagar är vi nere på 500.
Faktum är-
-vi kommer inte att klara av nästa veckas utdelning.
Inte en chans.
Och det blir en fråga om höjd säkerhet.
Om vi inte kan ge de här människorna mer mat-
-så kan jag inte garantera för min personals säkerhet.
Mat, säkerhet. Jag tror det är olika frågor.
Ja, men jag tror du håller med om att de har ett samband.
Om vi kunde få tag på lite spannmål-
-vore det alltid en början.
-Jag ska ta upp det med WFB. -Tack så mycket.
Förresten är de skyldiga oss för augusti.
-Ursäkta mig? -Lite spannmål-
-skulle verkligen vara uppskattat.
Ursäkta mig, vem är skyldig er?
-WFB. Tre månaders spannmål. Det finns i era anteckningar.
Det finns ingen hänvisning till WFB i mina anteckningar.
Då är era anteckningar felaktiga.
Nu går vi vidare till frågan om säkerhet.
Våra soldater har ingen erfarenhet av det här systemet, mr Hauser.
Vi har ännu ett möte i Kromerlägret, klockan 16.00.
Om vi kan ta det här var för sig och i rätt ordning.
Det är inte bra att hoppa från mat till säkerhet.
-Det här är inte sammanhängande... -Inte sammanhängande?
Får de inte tillräckligt med mat blir de hungriga.
Om de blir hungriga, blir de desperata och förstör lägret-
-det är en säkerhetsfråga.
Var snäll och höj inte rösten.
För guds skull, de är döende allihop.
Var snäll och sluta snacka skit-
-och sätt igång och leverera mat.
Inga ursäkter om att pengar byter ägare, gör det bara.
Jag finner den här antydningen mycket störande, doktor Callahan.
Jag kan försäkra er, inte en enda krona byter ägare utan tillstånd.
-Rutiner är av yttersta betydelse... -Rutiner, ta mig i röven!
Ni har vänner i vattenbranchen, vars enda mål i livet-
-är att trissa upp priserna genom att begränsa leveranserna.
Menar du på allvar att de skitstövlarna följer rutinerna?
Jag tycker det är skandalöst, speciellt när det kommer från er.
Vad menar ni med, speciellt när det kommer från mig?
Att ta en flyktingpojke från lägret utan tillstånd-
-till att dö som ett djur i ett land han inte känner till?
Ett barns död är inte ett smärre brott, doktor Callahan.
Jag kan försäkra er att ni är under allvarlig utredning.
Vad?
Han hade aldrig gett oss något i alla fall.
Det kommer han verkligen inte att göra nu.
Vad har hänt med bilen?
-Passar den till vår huvudkälla? -Skiter kängurur i buskarna?
Vi har inget val. Vi behöver Steiger.
Doktor Callahan?
Ursäkta, jag har några resecheckar.
Jag åker i morgon så jag tänkte lämna dem här.
Det brukar Elliott ta hand om.
-Ska jag ge dem...? -Nej, jag kan ge dem till honom.
Okej.
-Vill han få bort dig? -Kanske.
Men vi kommer alltid igen, någonstans.
Jag beundrar verkligen dig för ditt jobb.
Jesus. "Beundrar," vad betyder det?
-Varför är du så svår att prata med? -Varför är du det?
-Varför säger du aldrig mitt namn? -Förlåt?
Du säger aldrig mitt namn. Varför?
Vad är det första du gör när du blir förkyld?
Vad?
Vad är det första du gör när du blir förkyld?
Kycklingsoppa, aspirin, whisky..
Har du aldrig bara varit förkyld?
-Jag förstår inte... -Inte tagit något, bara varit förkyld.
-Nej. -Nej.
Och det är så vi är, eller hur?
Vi dränker det, dödar det, bedövar det.
Allt för att inte känna.
När jag var läkare i London var det aldrig någon som sa matanay.
De tackar dig inte såsom de tackar dig här-
-därför har känner de allting.
Direkt från Gud.
Det finns inga droger, inget smärtstillande.
Det är den konstigaste, renaste saken... lidande.
Och när man har sett den slags mod-
-i ett barn...
-Hur kan man då vilja göra något annat-
-än bara ta dem i sina armar?
Kommer du ihåg pojken i London. Jojo?
Ja, självklart.
Han var den första jag räddade, tio år gammal.
Så mager att han knappt kunde stå.
Men han hade fortfarande styrkan att begrava resten av sin familj.
Vi har ingen aning om vad mod är.
Han brukade skriva små lappar till mig.
Han hjälpte mig på mottagningen. Han var bra.
Han var snäll, han var god.
Han ville bli som jag, det gillade jag.
Det var dumt och barnsligt-
-men det fick mig att må bra.
Jag tog med mig honom till London-
-du vet. min talisman, mitt modiga Afrika.
Hur kunde jag vara så jävla dum?
Hur kunde jag vara så egoistisk?
Poängen är...
-han var min vän.
Han hade ett namn.
Så nu måste jag minnas honom.
Om alla jag förlorar har ett namn...
-Hej. -Hej.
-Är ni klara? -Ja.
-Sagt adjö? -Ja.
-Jaha. -Ja-
-det här är min vän från UNHCR.
Hon vet alltid hur hon ska muntra upp oss.
Det är en mycket bra grupp människor.
Om du skulle vilja hoppa på där någon gång...
Okej.
Jag är så glad att du kom, Sarah.
-Det betyder mycket för oss. -Tack så mycket.
Nej, nej, jag tackar dig.
Mikanalay. Det betyder tack.
Och då säger man, Genzubka, och det betyder varsågod.
-Genzubka. -Ja, ganska bra.
-Mycket buddistiskt. -Kramas buddister?
Så klart att jag kramas. Jag är ju amerikan.
Jag kramar allt.
Nick är borta vid brunnen.
-Vill du att jag ska hämta honom? -Nej, nej.
-Hej då. -Hej då.
Var rädd om dig och alla andra.
Jag ska försöka. Hör av dig.
Jim.
Kom igen.
Jim!
Mamma har lite att göra.
Kom älskling. Kom hit.
Det är okej. Älskling, jag räknar till fem.
-Nej. -Ett-
-två, tre. Jag ska läsa två kapitel för dig.
-Nej, tre. -Okej, tre.
Du är inget annat än ett litet odjur.
-Pappa! -Hej.
Mamma säger att jag får höra tre kapitel.
Tre kapitel? Strålande.
Skulle du vilja läsa för honom? Jag har lite att göra.
Javisst.
Jim, hopp i säng!
Snabba ryck! Pappa kommer strax.
-Var ligger boken? -Den ligger på nattduksbordet.
Just det, angående morgondagen...
-Då är jag på kontoret hela dagen.
Jag måste fortsätta att leta efter jobb.
Jag trodde du skulle ringa hemifrån.
Jag måste göra det. Halva staden letar.
Jag kan inte konkurrera om jag inte är där.
Kan inte din pappa ringa någon?
Han har redan gjort allt han kan.
Pappa förlorade allt i börskraschen, precis som alla andra.
Jag vet det.
-Jag vet, förlåt.
Jag tror jag är tvungen att vara där.
Henry, jag ordnade möten-
-huvudsakligen på grund av att du sa att du skulle ta hand om skolan.
Kan vi inte be någon? Det måste finnas någon på skolan...
Du ringer. Jag är trött på att be om tjänster.
Sluta! Sluta!
Du brydde dig inte förut, så då behöver du inte göra det nu.
-Jag försöker bara hjälpa till. -Nej, du försöker köpslå.
Och om jag gör det? Är det ett brott?
Jag kan argumentera... jag kan skrika.
Jag hatar den här situationen. Jag hatar att vara arbetslös.
Jag ser inte vitsen med att-
-vi ska få varandra att känna det värre än det redan gör.
Sarah.
Titta på det här rummet, det är en enda röra.
Vi ska ordna upp det. Allt ska falla på plats.
Det finns en chans. Jag har ett möte med en kille-
-som har en lovande framtid-
-och jag ska försöka få till ett möte med honom.
Vi ska ordna upp det här.
Han väntar på att du ska läsa för honom.
Okej.
Tack.
Jag förstår...
Michael... Michael, det är skitsnack.
UNHCR skickar mer hjälp till Honduras än något annat FN-kontor.
Fastän jag pratar...
De flesta människor vet inte ens var Honduras ligger.
Öst och västberlinare, det kvittar, river ner-
-den största symbolen för den kommunistiska förtrycket.
Nej.
Norr om Panama i Karibien.
Men du måste upprepa det för dig själv för att tro på det.
Äntligen rivs Berlinmuren.
Och den känslan av hopp som man får här...
Just därför behöver jag hjälp.
Den 9 November, 1989-
-natten då ett nytt kapitel började i världshistorien.
-Michael, jag ringer tillbaka till dig. -Okej.
UNHCR.
Sarah?
-Ja. Vem är det? -Det är jag, Elliott.
Elliott?
-Hej. -Hej.
-Hur mår du? Allt väl? -Javisst.
Var är du?
Jag är faktiskt, tro det eller ej-
-jag är här i en telefonhytt i London.
Herregud.
Jag är ledsen men förbindelsen är usel-
-men inget verkar fungera på det här värdelösa stället.
När får jag träffa dig?
Jag är på Holland Park Tube Station just nu.
-Kan du möta mig där? -Ja.
Ja, ja, självklart!
Toppen.
-13.30, går det bra? -Låter utmärkt.
Henry?
Hej, älskling.
Bea tittade in för att säga hej.
Kommer du ihåg Bea? Hon brukade jobba ihop med pappa.
-Hejsan. -Hej.
Jag trodde du skulle på anställningsintervju idag.
De blev inställda allihop.
Jag kom bara för att hämta lite varma kläder åt Jimmy-
-så jag åker och hämtar honom.
-Hej. -Hej.
Jösses. Titta på dig.
Här, kom och sätt dig.
-Så skönt att se dig. -Detsamma.
Fick du mitt senaste brev? -Ja, du var i Pakistan.
Pakistan? Det var flera månader sedan.
Har jag inte...?
Du har haft fullt upp att rädda liv. Det är okej. Jag förlåter dig.
Vi är inte i Pakistan längre.
Vi är i Kambodja, vid gränsen till Thai.
Mår du bra?
-Hur är det hemma? -Bra.
-Jimmy? -Fantastiskt.
Men bien sur.
Du är i London och ringde till mig bara sådär.
Är det för att jag är med i Förenta Nationerna eller för att-
-jag inte skulle förlåta dig om du inte gjorde det?
-Både delarna. -Berätta.
Vad vet du om Kambodja?
Det är inbördeskrig, kommunistiska styrkor, leds av Röda Khmererna-
-mot kommunistiska vietnameser styrda av regeringen.
Jag tror att britterna kallar det politiskt ironi.
Ja, Nick kallar det för jävla röra.
Men det är Nick, han skräder inte sina ord.
-Hur mår han? Mår han bra? -Han är Nick.
Var det hans idé att du skulle åka hit?
Nej, nej, bådas. Jag skulle vilja träffa dig i vilket fall som helst-
-och du vet att jag alltid gör det här...
Nick kan inte slå sig till ro... rädda hans liv.
Ja, du såg ju det.
Förlåt, var var jag?
-Kambodja. -Just det.
Platsen finns inte officiellt-
-fastän det finns ungefär en halv miljon människor-
-som lever under Röda Khmerernas styre.
Dysenteri, mässlingen, lunginflammation, inget vaccin så klart-
-så dödssiffrorna är 15 till 20 personer om dagen-
-i varenda by, det finns landminor, massvis.
Vi blir tvungna att amputera utan bedövning.
Det är inget roligt ställe.
Vad är det du behöver?
Jag satte ihop en last med förnödenheter-
-vaccin, mediciner, det vanliga.
Men det finns så mycket korruption, så jag undrar-
-jag menar, saken vore...
Elliott, säg det bara.
Om vi kunde få en FN-stämpel på den.
FN:s namn betyder fortfarande något.
Du förstår, bara lite extra skydd.
Naturligtvis tar jag hela ansvaret.
Du behöver bara göra pappersarbetet.
Jo, vi har sändningar som går till Thailand och Kambodja.
Jag ska lägga till ditt namn på listan.
Tack så mycket.
Jag ska ta itu med det. Jag går igenom det.
-Nej, det behöver du inte. -Jag vet men jag gör det.
Ja, men Kambodja är annorlunda.
Jag ska titta igenom det.
-Vad är det som de vill ha? -Pengar, miss Sarah.
Fan! De ser dig, de vill ha mer.
Alltid mer pengar!
-Jag spelar inte deras spel. -Vad?
Jag ger dem inte mer pengar.
-De vill ha sina pengar. -Jag har redan gett dem 10 %-
-det som står i kontraktet. -Kontrakt skit, ni betalar.
-Nej. -Miss Sarah.
Jag ger dem inte mer pengar.
De behöver mer, ni betala. Ni inte säga inte.
Säg åt dem att lasta av resten av sändningen-
-från båten med detsamma. -Vad? Eller vad?
Vad gör du?
Det här är inte Chelsea fotboll. Det här är Kambodja.
Ni betala, ni betala!
Det är två veckor försenat. Vad i helvete pågår, Steiger?
-Vill ni ha en öl? -Jag vill veta vad som pågår.
Lådorna var försenade, så vi fick fixa till dem.
Shit happens. Och?
Har ni någon aning om hur snabbt-
-en mässlingsepidemi sprids på två veckor?
Jag har tillräckligt med min smutsiga byk, Callahan.
-Ni är inte mitt enda barn. -Ge mig bara pengarna.
Att ta hit tuttarna från FN var en smart idé.
Vill du knulla? Ta och välj ut någon.
Tjugofemtusen.
Och säg åt den stackars översten-
-att det är 25 mer än han förtjänar.
Mrs Bauford väntar.
Hör här, din skitstövel, att jävlas med mig är en sak-
-men om det händer henne något...
Ja, vadå?
Kom ihåg, Callahan, jag är killen som gör dig möjlig.
Det är du skyldig mig, du tog de jävla pengarna-
-nu ska du göra det här, och du ska göra det rätt.
Vad är det? Mörkrädd?
Stick för fan härifrån och rädda liv.
Hur gick det till? Om jag får fråga.
Det fanns en tid när jag var sjuk, dåliga lungor, TBC.
Vid den tiden, ingen doktor där jag bodde.
Röda Khmererna dödade vår doktor.
Så jag gick till gränsen för att hämta medicin-
-men först måste jag gå över minfältet.
Man glömmer aldrig det ljudet.
Det första man hör är ett klick.
Det är din fot som antänder landminan.
Så fort du hör det är det slut.
Men man blir helt galen.
Man tänker, kanske om jag hoppar-
-kanske hittar jag en sten som är samma som min vikt.
Men det finns inget man kan göra.
Man hör klicket och ett stort hej då.
Men, jag hade tur. Jag förlorade bara mitt ben.
-Några problem? -Inga.
Du har ingen parfym på dig.
Tänker du tala om för mig var vi ska?
Ett ställe nära Pailin, vid gränsen.
-Och det är bästa sättet är med båt? -Gillar du inte min båt?
Jag tycker den är väldigt mycket dig.
Det är säkrare.
Undviker vägspärrarna-
-de vietnamesiska trupperna plus massa andra galenskaper.
Mörkrets hjärta. Skräcken.
Det är det faktiskt. Hemskt.
Och nu ska du tala om varför.
Elliott är inte bra, eller hur?
Allt han ger dig är buddistversionen, alla jävla tempel-
-och behagliga människor, vilket är skitprat.
Röda Khmererna-
-röd är en mycket passande färg-
-använder Pailin som gömställe.
Alla lever i absolut terror.
De använder kvinnorna som barntillverkningsfabriker-
-barnen till minröjare-
-och om vi råkar hjälpa någon så kommer de och stjäl allt-
-som vi inte gömmer undan.
Varför låter de er stanna överhuvudtaget?
De har inga läkare. Jag borde sjunga "Old Man River".
Snälla, gör inte det.